Eläkeläiset ry
JUHLAVUODEN YHTEISLAULUT

1.	KALLIOLLE KUKKULALLE 

Kalliolle, kukkulalle 
rakennan minä majani. 
Tule, tule tyttö nuori 
jakamaan se mun kanssani. 

Jollen minä sinua saa, niin 
lähden täältä kauas pois, 
muille maille vierahille, 
etten sua nähdä vois. 

Kalliolle, kukkulalle 
rakennan minä majani. 
Tule, tule tyttö nuori 
jakamaan se mun kanssani. 

Jollen minä sinua saa, niin 
lähden täältä kauas pois, 
muille maille vierahille, 
etten sua nähdä vois.

2.	ANNA MULLE TÄHTITAIVAS

Anna mulle tähtitaivas, anna valo pimeään 
Anna mulle aamurusko, anna usko elämään 
Anna mulle rohkeutta että jaksan huomiseen 
Anna edes vähän rakkautta tähän yksinäiseen sydämeen 

Miksi taivas on öisin musta, miksi valoa en mä nää 
Sydän täynnä on kaipausta, 
liekki polttaa mun elämää 
Sua etsin mä nyt, maailmaan eksynyt 
Ohikulkijoilta sua oon kysynyt 
Missä oot, tiedä en, siksi kuljen etsien 

Anna mulle tähtitaivas, anna valo pimeään 
Anna mulle aamurusko, anna usko elämään 
Anna mulle rohkeutta että jaksan huomiseen 
Anna edes vähän rakkautta tähän yksinäiseen sydämeen 

Miksi aamuin ei päivä paista, linnut laula ei lauluaan 
Päivä päivältä samanlaista, enää pysty en nauramaan 
Sydän rinnassa lyö, vaikka vanki oon yön, 
sua etsin takaa jo tähtien vyön 
Palaisit takaisin, sitä toivon iltaisin 

Anna mulle tähtitaivas, anna valo pimeään 
Anna mulle aamurusko, anna usko elämään 
Anna mulle rohkeutta että jaksan huomiseen 
Anna edes vähän rakkautta tähän yksinäiseen sydämeen 

Anna mulle tähtitaivas, anna valo pimeään 
Anna mulle aamurusko, anna usko elämään
Anna mulle rohkeutta että jaksan huomiseen 
Anna edes vähän rakkautta tähän yksinäiseen sydämeen
Anna edes vähän rakkautta tähän yksinäiseen sydämeen

3.	KULKURIN VALSSI

Linnoissa kreivien häät vietetään 
on morsiammel kruunattu pää 
Siellä viihdyn suo viini ja shamppanja vaan 
sydän kylmä voi olla kuin jää 
Siks mieluummin maantiellä tans-sin 
kun metsien humina se soi 
Minä kultaiseen kulkurin valssiin 
tule kanssani tyttö o-hoi 

Linnojen kruunut ne valoa luo 
ja kristallit kimmaltelee 
Ei liikuta kulkuria laisinkaan tuo 
kun armaansa kans astelee
Hän pistää vain raitilla tans-siks 
kun metsien humina se soi 
Minä kultaiseen kulkurin valssiin 
tule kanssani tyttö o-hoi

Tähtinen taivas ja kuutamoyö 
tienviittana kulkurin on 
Jos liiaksi matkalla kiristää vyö 
niin poikkean taas talohon 
Siel laulan, taas laulan ja tans-sin 
kun metsien humina se soi 
Minä kultaiseen kulkurin valssiin 
tule kanssani tyttö o-hoi 

Sielt valitsen armaan mä itsellein 
jota salassa lemmin mä vain 
Hän ei itsekään saa tietää lempeäni 
se on lohtuna kulkiessain 
Nyt muistellen häntä mä tans-sin 
kun metsien humina se soi 
Tule kultaiseen kulkurin valssiin 
tule kanssani tyttö o-hoi 

Tule kultaiseen kulkurin valssiin 
tule kanssani tyttö o-hoi!

4.	URALIN PIHLAJA

Illan tuuli soittaa jo latvaa pihlajan 
Kaupungilta kuulen nyt valssin niin kaihoisan 
Pihlajasta se kertoo, on tuttu tarina sen 
Muistan Uralin rinteillä valkolatvuksen 

Niin kuin seppelepäinen vain nuori morsian on 
Loisti pihlajan huntu tuo alla auringon 
Niin kuin seppelepäinen vain nuori morsian on 
Loisti pihlajan huntu tuo alla auringon 

Kauas tuonne jääneen nyt tiedän pihlajan 
Kauas kulki tieni, jäi hän jota rakastan 
Syksyn punaiset marjat kuin kyynel pihlajan on 
Itkin pihlajan lailla on sydän onneton 

Niin kuin seppelepäinen vain nuori morsian on 
Loisti pihlaja kerran, tuo alla auringon 
Niin kuin seppelepäinen vain nuori morsian on 
Loisti pihlaja kerran, tuo alla auringon 

Kenties kerran soittaa taas tuuli lauhemmin
Kaupunkien pauhu jää taakse viimeinkin 
Missä pihlaja kukkii, taas armaan nähdä mä saan 
Luonto puhkeaa kukkaansa jälleen kauneimpaan 

Silloin seppelepäinen taas nuori morsian on 
Loistaa pihlajan huntu, tuo alla auringon 
Silloin seppelepäinen taas nuori morsian on 
Loistaa pihlajan huntu, tuo alla auringon

5.	MUURARI

Kevät toi, kevät toi muurarin
Kevät toi, kevät toi maalarin 
Kevät toi rakennuksille hanslankarin 
Ja rannoille hampparin 

Niin paljon minä kärsinyt olen 
Monta kyyneltä vuodattanut 
Niin montaa minä lempinyt olen 
Mutta yhtä vain rakastanut 
Niin montaa minä lempinyt olen 
Mutta yhtä vain rakastanut 

Kesällä töitä teki muurari 
Kesällä töitä teki maalari 
Kesällä töitä teki hanslankari 
Ja rannoilla hamppari 

Kuin veitsi minun rintaani viilsi 
Sinun katseesi viimeinen 
Se oli niin kylmä, niin ylpee 
Niin viekas ja petollinen 
Se oli niin kylmä, niin ylpee 
Niin viekas ja petollinen

Syksy vei, syksy vei muurarin 
Syksy vei, syksy vei maalarin
Syksy vei rakennuksilta hanslankarin 
Ja rannoilta hampparin 

Oi, miksi minä tummana synnyin 
Miks en syntynyt vaaleana 
Minun armaani ei lemmi tummaa 
Hän lempii vain vaaleata 
Minun armaani ei lemmi tummaa 
Hän lempii vain vaaleata 

Talvella nälkää näki muurari 
Talvella nälkää näki maalari 
Talvella nälkää näki hanslankari 
Lihoi linnassa hamppari 

Niin paljon minä kärsinyt olen 
Monta kyyneltä vuodattanut 
Niin montaa minä lempinyt olen
Mutta yhtä vain rakastanut 
Niin montaa minä lempinyt olen 
Mutta yhtä vain rakastanut

6.	TOIVOTAAN, TOIVOTAAN

En aina oikein jaksa ymmärtää 
En aina oikein jaksa ymmärtää 
Kun rakkautta saa ei silti löydy haluavaa
Ei meillä riitä aikaa rakastaa 

Toivotaan, toivotaan, toivotaan 
Että joskus luomme toisenlaisen maan 
Että antaisimme kaiken 
Auttaisimme ystävää 
Ehkä kaukana se on mut toivo jää 

En oikein usko rauhan kestävän 
En oikein usko rauhan kestävän 
Kun liekeissä taas on tää synnyinpaikka onneton 
Vain toivo silloin löytää asunnon 

Toivotaan, toivotaan, toivotaan 
Että joskus luomme toisenlaisen maan 
Että antaisimme kaiken 
Auttaisimme ystävää 
Ehkä kaukana se on mut toivo jää 

En usko minkään muun nyt auttavan 
En usko minkään muun nyt auttavan 
Siis lyökää kättä viholliset, lyökää jokainen 
Mä luulen silloin onnistuvan sen 

Toivotaan, toivotaan, toivotaan 
Että joskus luomme toisenlaisen maan 
Että antaisimme kaiken 
Auttaisimme ystävää 
Ehkä kaukana se on mut toivo jää

7.	SATUMAA

Aavan meren tuolla puolen
jossakin on maa, 
missä onnen kaukorantaan 
laine liplattaa. 
Missä kukat kauneimmat 
luo aina loistettaan, 
siellä huolet huomisen 
voi jäädä unholaan. 

Oi jospa kerran sinne 
Satumaahan käydä vois,
niin sieltä koskaan lähtisi 
en linnun lailla pois, 
vaan siivetönnä en voi lentää, 
vanki olen maan. 
Vain aatoksin mi kauas entää 
sinne käydä saan. 

Lennä laulu sinne missä 
siintää satumaa, 
sinne missä mua oma 
armain odottaa. 
Lennä laulu sinne lailla linnun liitävän. 
Kerro että aatoksissain 
on vain yksin hän. 

Oi jospa kerran sinne 
Satumaahan käydä vois, 
niin sieltä koskaan lähtisi 
en linnun lailla pois, 
vaan siivetönnä en voi lentää, 
vanki olen maan. 
Vain aatoksin mi kauas entää 
sinne käydä saan.

8.	KÄYMME YHDESSÄ AIN

Muistathan, kuinka niin 
Silloin kun me kohdattiin 
Aina toistemme seurassa olla luvattiin 
Tunsin sen, enää en yksin voi vaeltaa 
Yhteinen onni kun odottaa 

Käymme yhdessä ain 
Käymme aina rinnakkain 
Vaikka esteitä on 
Joskus tiellä kohtalon 
Voimme kaikki ne voittaa 
Kun kuljemme vain 
Tiemme yhdessä näin rinnakkain 

Huominen, rakkahin 
Meidät vie luo alttarin 
Valat nuo, jotka vannoimme saavat sinetin 
Kun sä polvistut viereeni tunnemme sen 
Onni meidän nyt on ikuinen 

Käymme yhdessä ain 
Käymme aina rinnakkain 
Vaikka esteitä on 
Joskus tiellä kohtalon 
Voimme kaikki ne voittaa 
Kun kuljemme vain 
Tiemme yhdessä näin rinnakkain 

Varmaan ymmärrät sen 
Kun on mennyt huominen 
Polku johtava on eteen vastoinkäymisten 
Ethän pelkää kun yhdessä kuljemme näin 
Kätes voit ojentaa, ystäväin 

Käymme yhdessä ain 
Käymme aina rinnakkain 
Vaikka esteitä on 
Joskus tiellä kohtalon 
Voimme kaikki ne voittaa 
Kun kuljemme vain 
Tiemme yhdessä näin rinnakkain 
Tiemme yhdessä näin rinnakkain 
Tiemme yhdessä näin rinnakkain

9.	SININEN UNI

Joka ilta kun lamppu sammuu ja saapuu oikea yö, 
niin Nukku-Matti nou-see ja ovehen hiljaa lyö. 
On sillä uniset tos-sut ja niillä se sipsuttaa, 
se hiipii ovesta si-sään ja hyppää kaapin taa. 

Ja sillä on uninen lakki ja sininen uninen vyö, 
ja unista jäätelön palaa se pienillä hampailla syö. 
Ja sillä on sininen auto, ja se auto hyrrää näin: 
surrur, surrur ja lähtee unen sinistä maata päin. 

Ja pieni sateenvarjo on aivan kallellaan, 
ja sinistä unien kirjaa se kantaa kainalossaan. 
Ja unien sinimaahan se lapset autolla vie: 
surrur, surrur ja sinne on sininen, uninen tie. 

Ja siellä on kultainen metsä ja metsässä kultainen puu 
ja unien sinilintu ja linnulla kultainen suu. 
Ja se unien sinilintu, se lapsia tuudittaa. 
Se laulaa unisen laulun, 
lala lallala lallalla

10.	 OI, NIITÄ AIKOJA

Se majatalo mieleen usein palaa 
Jossa istuin illat hämärät 
Ei tarvinnut siellä juoda salaa 
Siel kaikki keskenään ol’ ystävät 

Oi niitä aikoja, oi niitä aikoja 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 
Tuo aika rakkauden, tuo aika nuoruuden 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 
Vuodet on nyt vierineet vain ohi 
Pilvilinna pois on kulkenut 
Talon eessä vain on tyhjä tori 
Menneisyys sen on nyt sulkenut 

Oi niitä aikoja, oi niitä aikoja 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 
Tuo aika rakkauden, tuo aika nuoruuden 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 

La la la laa la la, La la la laa la la
La la laa la laa la lala laa 

Peilistä nyt näen kuvan oman 
Ystävät on kaikki poistuneet 
Muiston heistä näen kovin soman 
Lohduttaa vain mua voi kyyneleet 

Oi niitä aikoja, oi niitä aikoja 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 
Tuo aika rakkauden, tuo aika nuoruuden 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 

La la la laa la la, La la la laa la la
La la la laa la laa la lala laa 
La la la laa la la, La la la laa la la 
La la la laa la laa la lala laa 

Joskus kuulen naurut niin kuin silloin 
Vierellä nuo ajat ihanat 
Nyt majatalon eessä seison yksin 
Menneet on nyt pois ne unelmat 

Oi niitä aikoja, oi niitä aikoja 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 
Tuo aika rakkauden, tuo aika nuoruuden 
Ne tahtoisin niin elää uudelleen 

La la la laa la la, La la la laa la la 
La la la laa la laa la lala laa 
La la la laa la la, La la la laa la la 
La la la laa la laa la lala laa

11.	VANHOJAPOIKIA VIIKSEKKÄITÄ

Saimaan saaressa pikkuinen torppa, 
istuu portailla Nestori Miikkulainen. 
Huuliharppuaan soittaa ja norppa, 
nousee pinnalle pärskähtäen. 
Aallon alla se suunnisti soittajan luo, 
sille tuttua tutumpi on sävel tuo. 
Laulu kertoo näin mitä on yksin kun jää, 
hyvin hylje sen ymmärtää. 

Tanssittu koskaan ei Nestorin häitä, 
maailma houkutti pois morsion. 
Vanhojapoikia viiksekkäitä
mies sekä hylje kumpikin on. 

Saimaan saaressa pikkuinen torppa, 
sinne elämän toveri tahtonut ei. 
Yksin Nestori jäi kuten norppa, 
myös sen kumppanin kohtalo vei. 
Suuri Saimaa, mut’ sata on hylkeitä vaan,
kohta jäljellä ei ehkä ainuttakaan. 
Huuliharppua soittelee Miikkulainen, 
yksi ymmärtää kaipuun sen. 

Tanssittu koskaan ei Nestorin häitä, 
maailma houkutti pois morsion. 
Vanhojapoikia viiksekkäitä 
mies sekä hylje kumpikin on. 

Saimaan saaressa pikkuinen torppa, 
istuu portailla Nestori Miikkulainen. 
Lepokivellään iäkäs norppa, 
katsoo ystävää ymmärtäen. 
Suuri Saimaa, mut’ naista sen rannoilta vaan 
ei näin tuuliseen saareen saa asettumaan. 
Kuten norpan, on määrä myös Miikkulaisen, 
olla sukunsa viimeinen. 

Tanssittu koskaan ei Nestorin häitä, 
maailma houkutti pois morsion. 
Vanhojapoikia viiksekkäitä 
mies sekä hylje kumpikin on.

12.	 OLEN SUOMALAINEN

On Pohjantähden alla, tää koti mulla mainen 
Mä elämästä laulan, olen suomalainen 

Oi jospa tietäisivät maailmalla, 
nyt mitä voikaan olla taivaan alla! 
On täällä kansa, jonka kyyneleistä 
aikaan saisi aika monta valtamerta. 
On täällä monta yksinäistä, 
mutta niin paljon kiellettyä rakkautta,
 nyt ettei siitä riitä kertojaksi taulut 
eikä ikävoivät lemmenlaulut. 

On täällä elämä raskasta työtä, 
ja siinä harvemmin on onni myötä 
sen tietää vain... yksin suomalainen! 

On Pohjantähden alla, tää koti mulla mainen 
Mä elämästä laulan, sillä oonhan suomalainen! 
Mä rakkaudesta laulan, on siinä mies ja nainen, 
Pohjantähden alla, elää suomalainen. 

On tässä maassa itsepäinen kansa: 
ystävät jos pitää toisistansa, 
ei siinä erottaa muu silloin voi 
kuin yksin kuolema ja virkavalta vain. 
Me käymme vastamäkeen sielu surren, 
mut sitä nousemme hammasta purren. 
Me mutkan jälkeen käymme mutkaan nähdäksemme, 
ettei kannattanutkaan. 

On täällä elämä raskasta työtä, 
ja siinä harvemmin on onni myötä 
sen tietää vain... yksin suomalainen! 

On Pohjantähden alla, tää koti mulla mainen 
Mä elämästä laulan, sillä oonhan suomalainen! 
Mä rakkaudesta laulan, on siinä mies ja nainen, 
Pohjantähden alla, elää suomalainen. 

Mä rakkaudesta laulan, on siinä mies ja nainen, 
Pohjantähden alla, elää suomalainen.

13.	PÄIVÄNSÄDE JA MENNINKÄINEN

Aurinko kun päätti retken 
Siskoistaan jäi jälkeen hetken 
Päivänsäde viimeinen 
Hämärä jo mailleen hiipi 
Päivänsäde kultasiipi 
Aikoi juuri lentää eestä sen 
Kun menninkäisen pienen näki vastaan tulevan; 
Se juuri oli noussut luolastaan 
Kas menninkäinen ennen päivän laskua ei voi 
Milloinkaan elää päällä maan 

Katselivat toisiansa 
Menninkäinen rinnassansa 
Tunsi kummaa leiskuntaa 
Sanoi: poltat silmiäni 
Mut en ole eläissäni 
Nähnyt mitään yhtä ihanaa! 
Ei haittaa vaikka loisteesi mun sokeaksi saa 
On pimeässä helppo taivaltaa 
Jää luokseni, niin kotiluolaan näytän sulle tien 
Ja sinut armaakseni vien! 

Säde vastas: peikko kulta 
Pimeys vie hengen multa 
Enkä toivo kuolemaa 
Pois mun täytyy heti mennä 
Ellen kohta valoon lennä 
Niin en hetkeäkään elää saa 
Niin lähti kaunis Päivänsäde mutta vieläkin 
Kun Menninkäinen yksin tallustaa 
Hän miettii, miksi toinen täällä valon lapsi on 
Ja toinen yötä rakastaa

14.	 ROMANSSI

Sua vain yli kaiken mä rakastan, sinä taivaani päällä maan 
Minä maiset murheeni unohdan, sinisilmiis kun katsoa saan. 
Minä maiset murheeni unohdan, sinisilmiis kun katsoa saan. 

Ylin riemuni oot, mitä toivoisin, sä kun istut mun rinnallain. 
Olet kaikkeni, aarteeni kallehin, olet onneni, unelmain. 

Oi sallithan että mä suutelen, sinisilmiäs armahain. 
Mä jos kauas sun luotasi joutunen, kuvas seuraa mun matkallain 
Mä jos kauas sun luotasi joutunen, kuvas seuraa mun matkallain. 

Ylin riemuni oot, mitä toivoisin, sä kun istut mun rinnallain. 
Olet kaikkeni, aarteeni kallehin, olet onneni, unelmain. 

Oi sallithan että mä suutelen, sinisilmiäs armahain. 
Mä jos kauas sun luotasi joutunen, kuvas seuraa mun matkallain 
Mä jos kauas sun luotasi joutunen, kuvas seuraa mun matkallain.

15.	 SUKLAASYDÄN

Kun nuoren miehen ujoimman 
Näin pöydässä pienen kahvilan, 
Niin syystä jota tiedä en, 
Sain hältä suklaasydämen. 

Suklaasydän, tinakuoret, aina murtuu sulaen 
Niitä tarjoo miehet nuoret, aitoja vain saa mä en 

Bumtsibum, bumtsibumbum 
Bumtsibum, bumtsibumbum 

Hän ulkona mua kuljettaa 
Ja ostaa minkä irti saa, 
Mut pohjimmiltaan, kuka ties,
 On hänkin oikein kelpo mies. 

Suklaasydän sisällensä kätkee halvan sormuksen 
Kerron hänen isällensä, aitoa jos saa mä en 

Bumtsibum, bumtsibumbum 
Bumtsibum, bumtsibumbum 

Hän silmiin kyllä katsoo mua 
Ja joskus saattaa innostua, 
Mut jäljennös on arvoton, 
Jos suklaata vain sydän on. 

Suklaasydän, kaunis päältä, tuskin paljon lohduttaa 
Suudelmatkin tuntuu jäältä, aitoja kun en mä saa 

Bumtsibum, bumtsibumbum 
Bumtsibum, bumtsibumbum 

Kun aikamme näin kuljettiin, 
Jo vihdoin viimein kävi niin, 
Hän että antoi rakkauden 
Ja sormuksen ja sydämen. 

Suklaasydän, tinakuoret nyt jo murtui sulaen 
Niitä tarjoo miehet nuoret, aitoja vain saanut en 

Bumtsibum, bumtsibumbum
Bumtsibum, bumtsibumbum

16.	 LULU

Lululla oli kolme mieltä, Lululla oli kolme mieltä 
ja yksi niistä valtasi hänet iltaisin 
Hän illalla kohtasi rappiomiehet, illalla kohtasi rappiomiehet 
myrkyistä kuiskien, rumuutta palvoen 

Muuten hän oli niin kuin yksi meistä vain 
hän rokkia rakastaa ja öisiä katuja 
Muuten hän oli niin kuin yksi meistä vain 
hän rokkia rakastaa ja öisiä katuja 

Päivällä oli toinen mieli, kun töihin kiiruhti hoitaja pieni 
ei kiinnosta paljoa työt, silti ilmeet ylpeän 
Normiriemu valtasi heidät, normiriemu valtasi heidät 
kahvihuoneen kalpeat sairaanhoitajat 

Muuten hän oli niin kuin yksi heistä vain 
hän rokkia rakastaa ja koukussa kiemurtaa 
Muuten hän oli niin kuin yksi heistä vain 
hän rokkia rakastaa ja himmeitä valoja 

Lululla oli kolmas mieli, asematunnelin ovenpieli 
houkutti häntä ja viivytti kaipuun kuolemaa 
Asiaton oleskelu asemilla, heikkojen siitä on hyvä olla 
lähdön läheisyydestä he turvaa saa 

Muuten hän oli niin kuin yksi meistä vain
hän rokkia rakastaa ja lähdön tunnelmaa 
Muuten hän oli niin kuin yksi meistä vain 
hän rokkia rakastaa ja öisiä katuja

17.	YSTÄVÄN LAULU / MISTÄ TUNNET SÄ YSTÄVÄN

Mistä tunnet sä ystävän 
onko oikea sulle hän 
anna meren se selvittää 
kuka viereesi jää 
Ja jos silloin kun myrsky soi 
vain sun kumppanis vaikeroi 
vene lähimpään rantaan vie 
jääköön pois mikä lie 

Mistä tunnet sä ystävän 
onko oikea sulle hän 
anna tunturin selvittää 
kuka viereesi jää 
Kun on kaukana kaikki muut 
ja kun päättyvät pitkospuut 
kuka rinnallas ruikuttaa
 takaisin mennä saa 

Mistä tunnet sä ystävän 
onko oikea sulle hän 
ajat ankeimmat selvittää 
kuka viereesi jää 
Kun on sinulla vaikeaa 
ja kun tarvitset auttajaa 
silloin ystävyys punnitaan 
menee muut menojaan 

Siitä tunnet sä ystävän 
kun on vierelläs vielä hän 
turhat tuttavat silloin ois 
hävinneet pian pois

18.	 LINTU JA LAPSI

Lapsella vain voi silmät niin loistaa 
Lintuja kun hän katsella saa 
Haaveita vain se vapauden toistaa 
Lintuset nuo ja kaunis maa 

Kauniina niin nään aalloilla laivan 
Tuuli kun vain on ystävä sen 
Alta se pois käy huolten ja vaivan 
Laulu sen on niin valkoinen 

Valkoinen niin on syntymä laulun 
Rakkaus vain kun äiti on sen 
Valkoinen niin on kangaskin taulun 
Maalata voit sä auringon 

Aurinko saa taas elämän kukkaan 
Kasvoista nään sen ystävien 
Aurinko saa ei painua hukkaan 
Kehto kun on se rakkauden 

Laulaa niin saat 
Lentää taivaat 
Laulaa myös saan 
Maahan jään vaan 

Ei mua voi nyt siivet pois kantaa 
Lapsi mä oon ja pienin vain maan 
Mulle sä voit näin toivoa antaa 
Murheeseen mun nyt mustimpaan 

Musta on yö nyt ihmisten mielen 
Kurjuutta pois ei sodilla saa 
Muistaa jos voit sä rakkauden kielen 
Lintujen ois ja lasten maa 

Laulaa niin saat 
Lentää taivaat 
Laulaa myös saan 
Maahan jään vaan
19.	 KULTAINEN NUORUUS

Lapsena tuntenut murheita en 
riemuja vain kohdata sain 
Siksi kai aika tuo onnellinen 
säilyykin muistelmissain 

Ei kultainen nuoruus 
jää unholaan 
vaan muistoissain jälleen 
sen luoksein saan 

Päivinä nuoruuden onnellisen 
kohdata sain rakkahimpain 
Hetkeä tuota mä unhoita en 
muistoissain säilyy se ain 

Ei kultainen nuoruus 
jää unholaan 
vaan muistoissain jälleen 
sen luoksein saan 

Ei kultainen nuoruus 
jää unholaan 
vaan muistoissain jälleen 
sen luoksein saan

20.	JOKAINEN IHMINEN ON LAULUN ARVOINEN

Ihmisiä on kuin muurahaisia 
ne loputonta polkuansa taivaltaa 
On kaukaa katsottuna kaikki samanlaisia 
niin ettei heitä toisistaan voi erottaa 
Kurkistaa jos voisi sielun syvyyteen 
niin kahta samanlaista eipä ois 
Ken katsoo kauneuteen eikä hyvyyteen 
häneltä monta ystävyyttä jääkin pois 

Jokainen ihminen on laulun arvoinen 
Jokainen elämä on tärkeä 
Jokainen ihminen vain elää hetken sen 
sen minkä kohtalo on hälle määräävä 

Jos sä olet saanut hyvän ystävän 
tee kuin saituri, mi aarteen piilottaa 
Ei kaupittele koskaan muille kalleintansa hän 
pois hopeoistaan kaikki tahrat kiillottaa 
Lämmitä siis kalleintasi, ystävää 
kun suuri aarre sulle suotu on 
Niin myöhäistä on hälle polttaa kynttilää 
kun kerran hautakumpu umpeen luotu on 

Jokainen ihminen on laulun arvoinen 
Jokainen elämä on tärkeä 
Jokainen ihminen vain elää hetken sen 
sen minkä kohtalo on hälle määräävä